Kapitáne! Kapitáne!
Co jsi zač?
CÁDIZ, ŠPANĚLSKO
- Co je to? - Vaše Výsosti, chytili jsme ho do sítě.
- Vyprávěl nám příběhy, pane. - Myslíme si, že našel...
Ponce de León.
- Říká, že našel Leónovu loď. - Nebo se na ní plavil.
To není možné. Říkal jsem ti, že Ponce zemřel před 200 lety.
Ano, ale zemřel během pátrání po něčem, ne?
Pramen mládí.
Kdy můžete vyplout?
Za přílivu.
PIRÁTI Z KARIBIKU: NA VLNÁCH PODIVNA
Přeložil Hogwarts
LONDÝN, ANGLIE
Dnes se koná poprava piráta! Přijďte se podívat, jak bude viset.
Rychle, tati. Zmeškáme popravu.
Tohle je pouze soudní proces. Poprava bude odpoledne.
Dnes se koná poprava piráta!
No tak! Vstávej!
Pohni kostrou, piráte!
Nebo ti mám říkat "pirátský kapitáne"?
Jdeme! No tak! Nahoru po schodech!
Ticho! Zklidněte se!
Ticho! Ticho!
Před soud předstupuje nechvalně známý pirát, lupič a zloděj,
kapitán Jack Sparrow!
Říkal jsem vám, že se jmenuju Gibbs! Joshamee Gibbs! Kolikrát...
Všichni povstaňte!
Soudu předsedá ctihodný soudce Smith!
Ticho!
Takže...
- Koho to tu máme? - Jacku?
Zmlkni!
To není nutné! Co jste říkal?
Mé jméno není Jack Sparrow. Jmenuji se Joshamee Gibbs.
Skutečně? Zde stojí "Jack Sparrow".
Už jsem vám řekl, že nejsem Jack Sparrow,
jehož totožnost bych rád prokázal, kdyby to pomohlo mému případu.
To by byla bídná obhajoba, pokud nechcete být zmlácen jako tuleň.
Tvrdí, že se jako Jack Sparrow ničím neprovinil. Jaký je váš výrok?
- Bez procesu? A co důkazy? - Předsedo, jaký je váš výrok? Vinný?
To by znamenalo, že bude oběšen.
Na šibenici s ním!
- Vinný? - To není fér!
Ztište se!
Joshamee Gibbsi, provinil jste se tím, že jste nedobrovolně Jackem Sparrowem.
Proto snižuji váš trest a odsuzuji vás k žaláři po zbytek vašeho
mizerného a zbytečného života spolu s vašimi kotletami!
Oběste ho!
- Hotovo! - To je nesmysl! - Na šibenici s ním!
Připravte převoz vězně do londýnského Toweru.
Mnohokrát děkuji.
Díky.
Vlez si dovnitř!
Nasedat!
Zatraceně! Teď míříme do žaláře oba dva.
Neměj obavy, podplatil jsem kočího.
Do deseti minut jsme venku z města jako na koni.
Do večera jsme u pobřeží. Potom už stačí najít loď.
- Tohle vše je součástí plánu? - Ano, přesně tak.
Ráno jsem dorazil do Londýna, abych zachránil jistého Gibbse před šibenicí.
Vzhledem k tomu, že jsi stále naživu, vše jde podle plánu.
Co se ti stalo, Gibbsi? Myslel jsem, že se živíš jinak.
Ano. Jako lupič jsem stále slýchával zprávy o Černé perle.
Nikdo netušil, kde zakotví příště. Potom jsem zaslechl zvěsti,
že je Jack Sparrow v Londýně spolu s lodí a hledá posádku.
- Nehledám. - To jsem zaslechl.
Že prý najímáš posádku dnes večer v hostinci jménem Kapitánova dcera.
Nenajímám!
Zdálo se mi to divné, ale u tebe člověk nikdy neví.
Pověz, nekazí mi nějaký jiný Jack Sparrow mé dobré jméno?
Nějaký podvodník.
Nepochybně, avšak je to podvodník, který má loď.
A shání posádku.
- To by se mi také hodilo. - A co ty, Jacku?
Naposledy jsem zaslechl, že ses vydal hledat Pramen mládí.
Poštěstilo se?
Okolnosti mě donutili uvažovat o rozvaze a chrabrosti.
- Tím chceš říct, že jsi to vzdal. - Nevzdal.
Pořád jsem stejně odhodlaný.
Okusím ty vody, pane Gibbsi. Pamatuj má slova.
Moc jsme se neprojeli.
Tohle vše je součástí plánu?
Ne.
Jste Jack Sparrow?
- Zapomněl jste na "kapitán". - Už jsem o vás slyšel.
Dobře víte, kdo jsem.
Vaše tvář je mi povědomá. Ohrožoval jsem vás?
Sedíte před Georgem Augustem, vévodou brunšvicko-luneburským,
arcipokladníkem, kurfiřtem Svaté říše římské,
králem Velké Británie, Irska a vás.
- Stále mi to nic neříká. - Údajně jste přijel do Londýna,
abyste najal posádku pro svou loď.
Jsou to jen zvěsti. Není to pravda.
V tom případě jste lhal, že jste Jack Sparrow.
Já jsem Jack Sparrow, jen nehledám posádku.
To někdo jiný.
Nějaký jiný Jack Sparrow.
Přivedli jste nesprávného lotra. Najděte pravého a toho podvodníka se zbavte.
Počkejte. Já jsem ten pravý a jediný Jack Sparrow.
- A jsem v Londýně. - Abyste najal posádku.
Na plavu k Prameni...
Můžete mu prosím někdo sundat ta příšerná želízka?
Šup, šup.
Víme, že u sebe máte mapu.
Tak mu ji zabavte a na šibenici s ním!
Máte u sebe mapu?
- Ne. - Tak kde je?
Popravdě?
Vcelku nedávno jsem ji ztratil.
Obdržel jsem zprávu, že Španělé zjistili polohu Pramene mládí.
Nedovolím, aby ten ubohý španělský katolický...
...monarcha získal věčný život.
- Znáte cestu k Prameni? - Ovšemže ano. Podívejte se na mě.
Můžete vést výpravu.
Když dovolíte, Výsosti, poskytnete loď i posádku?
A kapitána.
Dobrý den, pane.
Odpusťte mou troufalost, ale proč není v řetězech? Musíte ho ihned spoutat.
Uvnitř mého paláce? To sotva.
Hectore.
Rád vidím, že se mému příteli pirátovi daří.
Pirátovi? Ne. Korzárovi.
Pověřeného výpravou pod vedením a ochranou koruny.
No dobrá, ale nejprve mi pověz, co je s mou milovanou Perlou?
- Přišel jsem o ni spolu s nohou! - Tys přišel o Perlu?
Ano. S vypětím sil jsem ji bránil, ale i tak se potopila.
Jako pravý kapitán jsi měl jít ke dnu spolu s ní.
Kapitáne Barbosso, čím déle otálíme, tím více se Španělé vzdalují.
Věřím, že zvítězíte a budete odměněn postavením, jaké si zasloužíte.
- Samotná služba postačí, pane. - Ty jsi ale hlupák.
Tak či tak se střetneme. Proč se nepřidat na vítěznou stranu?
Navíc poznáš lepší společnost.
Chápu všechno...
...až na tu paruku.
Utíká! Zastavte ho!
- Uprchl. - Nechte to na mně, pane.
Stráže! Stráže!
- Připravte si zbraně! - Pane!
Najděte ho!
Támhle!
To je všechno?
Zastavte ten kočár!
Palte!
KAPITÁNOVA DCERA
Prašivý piráte.
Ahoj, Jackie.
Ahoj, tati.
Zaslechl jsem, že najímáš posádku.
Když to říká tolik lidí, musí to být pravda.
- Slyšel jsem, že míříš k Pramenu. - Ty jsi tam byl?
Vypadám snad, jako bych se smočil v Prameni mládí?
Záleží na světle.
Synu, na pohanský rituál u Pramene budeš potřebovat pár věcí.
- Dva kalichy. - Na té mapě byl kalich.
Dva stříbrné kalichy z lodě Ponce de Leóna. Budeš potřebovat oba.
- Na co? - Na rituál. Nebuď hlupák, Jackie.
- Než vyrazíš, zjisti si všechny podrobnosti. - Rád bych vyplul,
- ale k tomu potřebuji loď. - Támhleti chlapi mají loď.
Právě najímají námořníky.
A ještě jedna věc, Jackie.
Pramen tě prověří. Pamatuj na má slova.
Prý najímáte posádku.
Ano, Jack Sparrow chystá menší výpravu.
Ty jsi ale opovážlivec, že si dovolíš přijít sem takhle oblečený.
Jsi snad nějaký podvodník?
Víš, kdo jsem?
Marcusi, tenhle zvrhlík zapomněl své jméno!
Jedu se Sparrowem. Kdo zaplatí námořníkovi panáka?
Ukradl jsi mé já, tak jsem si pro sebe přišel.
Přestaň s tím.
Tenhle pohyb zná pouze jeden žijící člověk.
Po tomhle jsem vždy toužil.
Ahoj, Angelico.
Ahoj, Jacku.
Jsi ohromen? Jednou nebo dvakrát jsem tě málem zabila.
Jsem ohromen těmi nejupřímnějšími lichotkami.
Ale proč?
- Od jiných pirátů by mě rozeznali. - To není lichotka.
Neboj se, Jacku. Dávno jsem ti odpustila.
- Co? Že jsem tě opustil? - Já jsem opustila tebe.
Džentlmen nebere dámě iluze.
Podívej, Sparrowe, jakmile moji námořníci dostanou peníze,
jsou ochotni přistoupit úplně na všechno.
Já na jednu věc nepřistoupím.
Budu zosobňován pouze jako "kapitán". Nijak jinak.
Ale k tomu potřebuješ loď a jak se zdá, tu vlastním já.
Loď by se mi hodila.
- Prý jsi byl u Pramene. - Poslední dobou se toho říká hodně.
- U Pramene mládí. - Drahá Angelico, neměj obavy.
Ty budeš ještě pár let použitelná.
Okouzlující jako vždy. Stále jsi mi neodpověděl.
Ohledně Pramene mládí? Je to ztráta času.
Jsou tu nějací chlapi v uniformách.
- To jsou tvoji přátelé? - Možná jsem nechtěně urazil nějakého krále.
- Vůbec ses nezměnil. - Měl bych?
Ano.
Zradil jsi mě. Svedl a zneužil. Co se týče můžu, byla jsem nevinná.
- Na to, že jsem tě údajně zkazil, jsi byla šikovná. - Nebezpečí!
Tudy, má paní!
Chtěla jsem složit řádový slib! A ty...
Co jsi vůbec dělal ve španělském klášteře?
Myslel jsem, že je to nevěstinec. Spletl jsem se.
- Jsme v nevýhodě. - Mluv za sebe.
Nejsem ten, co se za mě vydává a sám nestojí za nic. Já jsem Jack Sparrow.
- Jak můžeš říct, že jsem tě zneužil? - Víš to moc dobře.
Ano, ale jak to můžeš říct?
- Takže co? - Co myslíš?
Pramen mládí.
Co o něm víš?
Nemáš náhodou dva stříbrné kalichy z doby Ponce de Leóna?
- Ne. - Myslel jsem si to.
Proč?
Slýchávám různé povídačky. Zvěsti.
- Určitě víš o rituálu. - Ano.
Co je to? Co je na něj třeba?
Mořská panna, Jacku.
Došlo k omylu. Dostal jsem doživotí, nikoliv smrt. Život!
- Barbossa. - Děkuji, pánové.
Smyčku uvázat umíš.
Je kruté nutit člověka, aby si sám uvázal vlastní šibeniční smyčku.
Jak si usteleš, tak si lehneš.
- Co se ti stalo? - Kde je Jack Sparrow?
- On uprchl? - Tlačí mě čas.
Prozřetelnost vyplouvá za úsvitu.
Pokud to nechceš sledovat mrtvý, visící tady s hubou plnou much...
...tak mluv.
- Vemte mě s sebou. Kamkoliv... - Kam tě máme vzít?
K Prameni? Ano? Tam Jack směřuje?
Nemáš mi co nabídnout, Gibbsi?
Cokoliv?
Máš mé slovo, že úsvit nespatříš.
Dej mi ji.
- Pitomče! - Měl jsem dost času, abych nastudoval ty pekelné kruhy.
Každá cesta, každý směr, vše je v bezpečí přímo...
...tady.
Vítejte zpět u námořnictva Jeho Veličenstva, pane Gibbsi!
- Vstávej, námořníku! - Rozkaz, pane!
Cože?
- Došlo k hroznému omylu. - Pohni sebou.
Neměl bych tu být.
Mnozí se probudili na moři, aniž by tušili co, kdy a proč.
Nepamatovali si, že se nechali najmout a propili zálohu.
Ty to nechápeš. Já jsem kapitán Jack Sparrow. Originál, jediný.
Scrum, těší mě. Pokračuj.
Scrume!
- K čemu je ta skleněná truhla? - Vypadám, že tomu tady velím?
Kde to jsem?
Promiňte, kapitáne Sparrowe. Je mi ctí vás přivítat
na palubě nechvalně známé lodi jménem Pomsta královny Anny.
Černovous.
Pracuj!
- Vypadá zvláštně. - Přeměnil ho v živou mrtvolu.
- Cože? - Je z něj zombie.
Černovousův poskok.
Všichni důstojníci jsou stejní. Takhle jsou poslušnější.
A stále mrzutí.
No tak! Drhni!
Už jsme na moři aspoň pět dní.
Poznáš to podle vůně moře?
Podle smradu posádky.
Co provedl ten ubožák? Jak se něčemu takovému vyhnu?
Tamten? Patří k církvi. Neustále žvaní o Bohu.
- Hlásal tady Bibli? - Byl to misionář.
Údajně ho zajali při přepadení. Zabili celou posádku, krom něho.
První důstojník to zakázal, protože má blízko k Bohu.
Riskovala krk kvůli zajatci. To se často nevidí.
- Riskovala? První důstojník je žena? - Zpátky do práce!
Udržujte kurz!
Jsi bezcitná, krutá a tvrdohlavá mrcha.
- Říkala jsem, že mám loď. - Ne, Černovous má loď,
ne které mě právě vězní.
My to dokážeme, Jacku. Najdeme Pramen mládí.
Vždy jsi po tom toužil.
Černovous. Edward Teach. Postrach všech pirátů.
- Ve volném čase křísí mrtvoly. - Mě uposlechne.
On neposlouchá nikoho.
Ani vlastní dceru?
Myslíš jako dceru, kterou zplodil?
Dávno ztracenou, nedávno nalezenou.
Která miluje svého otce celou svou duší.
- To koupil? - Já jsem to prodala.
Takže Pramen mládí najde on nebo vy dva. Ne já a ty.
Ne, Jacku, teď přijde ta nejlepší část - bude mrtvý.
- O to se postaráš ty? - Existuje jedno proroctví.
- V nadpřirozené věci asi nevěříš. - Ne. Jednu, dvě jsem zažil.
Podle toho proroctví...
...Černovous do čtrnácti dnů zemře...
...rukou jednonohého muže.
Proto potřebuje ten Pramen, Jacku.
Pane Gibbsi, chybí nám mapa. Buďte tak laskav a zadejte kurz.
- Buď tak hodný a nalej mi. - Jsme korzáři, ne piráti, pane Gibbsi.
- Takže se i ve jménu krále chovejme. - Rozkaz, kapitáne.
Plavíme se správným směrem, Gibbsi?
Ano, správným.
Támhle máte důkaz.
Španělé.
Všichni na bojové pozice!
Obraťte ji proti větru!
- Plachty na dva body! - Dva body! Odvázat děla!
- Dělostřelci na svá místa! - Dělostřelci připraveni, pane!
Vyčkejte na rozkazy!
Čekejte!
Děla jsou nabitá, čekáme na rozkazy.
Pane! Vaše rozkazy, pane?
Ani se neohlédl. Naše kořist je Pramen.
Nestojíme jim ani za čas, za který by nás potopili. Mají náskok!
- Ještě více rozviňte plachty! - Rozviňte je!
Ještě rychleji, využijte vítr a proudy.
Naším tématem, pánové, je vzpoura.
Velice nepříjemná vzpoura.
- Upsal jsem se Sparrowovi, ne nějaké šarlatánce. - Ještě ke všemu ženě.
- Nezmínila se o ďábelské posádce. - Běhá mi z něj mráz po zádech.
Mám je!
- Všechny. - Šikovný chlapec. - Přejdeme k věci. Černovous.
- Jaké má zvyky? - Většinou neopouští kajutu.
To je pravda, většinou ji neopouští.
- Ale když vyjde... - On vůbec nevychází.
- Někdy snad vyjít musí. - Nikdy jsem ho neviděl.
- Už se s ním někdo z vás plavil? - Ne, neplul.
- Už ho někdo z vás viděl? - Ve skutečnosti ne.
Neopouští kabinu, nikdo se s ním neplavil, nikdo ho neviděl.
Dobrá zpráva, pánové, tohle není Černovousova loď.
- Tohle není Pomsta královny Anny. - Jsem přesvědčen, že je.
- Jak to víš? - Na zádi jsem viděl jméno.
Džentlmeni, pánové, druhové odvedenci.
- Jste obětí podvodu. - Podvedli nás? - Ano.
Ani vám neoznámili cíl cesty.
Setkáme se se smrtí během plavby...
...k Prameni mládí.
- Budeme litovat, pánové. - Jistá smrt.
- Zahrada temných duší. - Náš předčasný konec.
Ledaže...
...bychom se zmocnili lodě.
Zmocníme se jí! Hned!
Jen běžte.
Vzbuďte se! Loď je naše!
Jacku.
Pokud je to sen, nemusíš si odkládat meč ani boty.
- Ale pokud ne... - Je to sen.
Není to sen!
Chtěl jsem tě ohleduplně varovat, že se zmocňujeme lodi. Nic osobního.
Nejlíp uděláš, když se...
...do toho nebudeš plést.
Sakra!
- Jsi s námi, anebo proti nám?! - Nejsem s vámi, ani proti vám!
- To může? - Je pobožný. Myslím, že musí.
Bojujte až do samého konce, nemehla!
Svažte ho!
Loď je naše!
Pánové...
Já žasnu!
Támhle jsem odpočíval.
Když v tu ránu slyším z paluby bezbožný hluk.
Námořníci opustili svá místa. Bez rozkazu, bez povolení.
Řadoví námořníci se chtějí zmocnit lodě.
- Jak se tomu říká, první důstojníku? - Vzpoura, pane.
- Jakže? - Vzpoura!
Vzpoura.
Jaký osud čeká vzbouřence?
Odpověď přece známe, ne?
Vzbouřenci budou viset!
Kapitáne, rád bych nahlásil vzpouru. Mohu vyjmenovat prsty a ukázat jména.
To nebude potřeba, pane Sparrowe. Oni jsou ovce a vy jejich pastýř.
Už jsem se vám zmínil, že máte krásnou dceru?
- Poslední pěkný pohled pro ztracenou duši. - Otče, budeme ho potřebovat.
Když čas od času někoho nezabiju, zapomenou, kdo vlastně jsem.
Zbabělec!
Oni nezapomínají. Mají tě za ubohého lotra, kterým také jsi.
- Jsi zbabělec, ať zabiješ kohokoliv. - Už podruhé v jeden den žasnu.
Nežasneš, spíš máš strach. Odvážil ses nejít cestou světla.
Ne, pane. Ve skutečnosti je to mnohem prostší.
- Jsem zloduch. - To také.
Možná tě také zabiju, katecheto.
- Máš jižanskou krev po matce. - Otče, prosím.
Stále zapomínám, co tu vůbec ten misionář dělá.
Dcero, bojíš se o mou duši, nebo o to, co z ní zbylo?
Opravdu mě chceš zachránit, dítě moje?
Každá duše může být spasena.
- Je to tak, duchovní? - Ano.
Ačkoliv u tebe je to velmi nepravděpodobné.
Přesto se modlím za každou ubohou duši na této lodi směřující do pekel.
Odzbrojil jsi mě svou vírou.
Osm zvonů! Kdo z vás, nešťastníci, byl na stráži?
Já! Já jsem byl na stráži.
Dělostřelec.
Ty?
Ano.
Kuchař. Skvělé.
Spusťte člun!
Obrať loď!
- Proč to děláš? - Vzpoura. Zákony hovoří jasně.
Podle zákona můžeš být shovívavý.
Má šanci rozhodnout o svém osudu. Takovou šanci nedostane kdekdo.
A co ty?
Teď můžeš ukázat, jestli tvé modlitby za něco stojí.
Modli se, ať ho Pán zbaví všeho... zlého?
- Kurz je v pořádku! - Ne! Dej mu šanci! A sebe...
Víš, kdy si připadám nejblíž našemu Stvořiteli?
Když spatřím bolest a muka. Odhalují pravou tvář tohoto světa.
Já ji vidím, když máme v časech bídy a neštěstí soucit s těmi, co ho potřebují.
Možná by ses měl za něj modlit.
- Prosím, stále je naděje. - Znovu!
Já po Prameni vůbec netoužím.
Jestli po něm touží vaše srdce, vysaďte mě, kde chcete.
To je vše, důstojníku.
Slova tě obklopují jako mlha. Je těžké tě odhalit.
A co vy, mocný Černovousi? Říká se, že jste o hlavu kratší.
Vaše tělo prý poté třikrát obeplulo loď a vrátilo se na palubu.
A přesto jste celý vyděšený.
- Vyděšený? - Máš namířeno k Prameni.
Ten důstojník vidí věci, než se stanou.
Předvídal mou smrt, tak se osud předvedl.
- Jeho nitě jsou propletené. - Máš až směšně velký respekt před osudem.
- Ty ne? - Já?
Nevěřím na předpovídání budoucnosti, ve kterých se objevím.
Bylo by bláznivé vzepřít se osudu, ačkoliv jsem v pokušení oklamat ho.
Objevím ten Pramen. Ty mě k němu zavedeš.
Ten nůž ti nepomůže o nic víc než vzpoura.
Vzpoura mi pomohla. Dostala mě k tobě.
Ano.
Chci tě varovat před první důstojnicí.
Vydává se za někoho, kým není.
Pokračuj.
Není to tvá dcera.
Opovažuješ se takhle mluvit o mé krvi?
Ta žena je skutečný mistr podvodu.
Vím to, protože jsem ji nechtěně navedl na cestu hříchu.
Ačkoliv mou zásluhou není, že má takový přirozený talent.
Angelica.
Má milovaná dcera. To jediné dobré, co jsem dokázal
a ty tvrdíš, že jsi ji poskvrnil?
Pane, ona je čisté zlo.
Jde z ní větší strach než z šelmy.
Z vyhladovělé šelmy se skřípajícími zuby.
Pomstychtivá, nenasytná, ďábelská...
- Otče! - Zlato!
Nemusíš mu ubližovat, otče. Pomůže nám.
Že ano, Jacku?
Vidíš? Stále se tě zastává, což dokazuje, že sis vše vymyslel.
Zavedeš nás k Prameni, ano?
Řeknu ti to jinak.
Pokud nedorazím k Prameni včas...
...tak to samé čeká tebe.
Hned se podívám do mapy, dobře?
Pane.
Ano?
Kapitáne, s lítostí vám oznamuji,
že se mezi posádkou šíří zvěsti ohledně našeho cílu plavby.
Mlčte a zmizte odsud.
- Takže vy nezmizíte? - Bez urážky, pane.
Čeho se bojí? Vyslovte to.
- Zátoky zpěněných vln. - Aha. Zátoky zpěněných vln.
Už jen její jméno nahání námořníkům hrůzu,
ale jen pár jich ví proč.
- Jsou ty příběhy pravdivé? - Povězte, čeho se bojíte,
nebo dál žijte v iluzích.
Mořských panen, kapitáne.
Mořských panen.
Mořské upírky, ďábelské ryby, dychtící po lidském mase.
Jejich vodami vede naše cesta.
Chraňte si duši, Gibbsi, o vše ostatní vás oberou mořské panny.
Až na kost.
Uklidněte se! Seberte odvahu!
- Nebo čelte svému strachu. - Zachraň se, kdo můžeš!
- Muž přes palubu! - Žádný muž, ale zběh!
- Obraťte loď! - Ne!
Pánové.
Nebudu od nikoho vyžadovat víc, než čeho je schopen, ale zeptám se vás:
- Jsme královi muži? - Ano.
- Na královské výpravě? - Ano.
V očích Španělů jsem nespatřil žádný strach, když proplouvali kolem.
- Jsme královi muži? - Ano!
Ano! Na místa a vpřed!
Přímo k Zátoce zpěněných vln!
Kurz Zátoka zpěněných vln!
Pojď. Napiješ se?
Víno, hudba, světlo svíček.
- Mám pocit, že už jsme si něčím podobným prošli, Jacku. - Ano.
Dobře si to pamatuju.
Točili jsme se, kroutili, převraceli, prohýbali a vzpínali.
Bez přestání.
Vzpomínáš si na St. Dominique?
Na Martinique. V St. Dominique jsem se tě pokusila zabít.
To je fuk.
- Nevhodné pro prvního důstojníka. - Byl jsem tvůj první?
Vždy mě to zajímalo.
Dokážeš být velice okouzlující, Jacku, když něco chceš.
Jde o to, zjistit co.
Povím ti pravdu.
Černovous splnil svůj účel.
Můžeme se společně vydat k Prameni,
kde jeden druhému dopřejeme stejný podíl slávy a různých nemravností.
A já ti povím o rituálu.
Ano, o tom pohanském rituálu.
Mohu ti věřit, Jacku? Potřebuji tě po mém boku.
Drahá Angelico, jsme si blízcí jako zlodějští kumpáni.
Jaký je postup?
Voda z Pramene mládí.
Třpytivá slza mořské panny.
Stříbrné kalichy Ponce de Leóna.
- Pomocí nich... - Ano?
Pomocí nich můžeš vzít někomu jinému roky života, Jacku.
- Cože? - Víš, co to znamená?
Nemůžeme se tam vydat sami.
Rituál si žádá oběť.
- To je politováníhodné. - Ano, to je.
Má touha po Prameni se začíná vytrácet.
Avšak na palubě je něco, po čem toužíš.
- Co Černovous? - Je v navigační kabině.
Musíme si pospíšit.
Nechává si každou loď jako kořist.
Když mi pomůžeš, tak ti slibuji, že si budeš moct vybrat.
Přesto asi vím, kterou si vybereš.
Černá perla v láhvi?
Proč je Černá perla v láhvi?
Takhle malý je ještě odpornější.
- Platí naše dohoda, Jacku? - Znám tě, Angelico.
Nepřipravíš o život nevinného člověka.
Co takhle jednonohého muže?
Potřebuji ty roky, Jacku.
Ne pro sebe, ale pro mého otce.
Opravdu jsem Černovousova dcera.
- Uvěřila jsi vlastnímu podfuku. - Ne, opravdu je to můj otec.
Lži, které jsem řekla, byly pravdivé.
Lhala jsi tím, že jsi řekla pravdu?
- Ano. - To je šikovné. Můžu to použít?
- Stejně to použiješ. - Samozřejmě, že ano.
Takže ty tuhle výpravu nevzdáš?
Chci otce, Jacku. Žádného jsem neměla.
Angelico, tvůj otec Černovous...
...je zloduch a při první příležitosti tě zabije.
- Nemůžeš ho zachránit. - Kdo jsi, že o tom rozhoduješ?
Obral jsi mě o léta života, Jacku. Jsi mým dlužníkem.
Řítíš se do záhuby.
- Já nehodlám jen stát a sledovat to. - Zátoka zpěněných vln!
Všichni na palubu! Nasedat do člunů!
Roztáhněte sítě. Ať nejsou zamotané.
- Podívejte. - Ať si to dámy užijí.
Budeme potřebovat světlo. Hodně světla.
Pojďte!
Cítíte to? Velrybí olej.
Hoří jako božský zázrak.
- Opravíš to? - Anglická výroba.
Nemáme příliš velké naděje.
Starý měsíc v objetí nového. Poprvé za tohle léto.
Skvělá chvíle na lov slzy mořské panny.
Je po nás. Přivábí je to umělé světlo.
- Žraloky? - Něco horšího, chlapče.
Do hodiny se tu vynoří mořské panny, za to dám ruku do ohně.
My jsme jako návnada.
Jejich polibek prý zachrání námořníka před utopením.
Nebuď blázen. Všechny mořské panny jsou ženy krásné jako nebeský sen.
Ale když dojde tak říkajíc na páření,
strhnou námořníka ze člunu nebo z lodi, užijí si
a poté ho stáhnou ke dnu, kde ho utopí a sežerou.
Někdy to provedou obráceně.
- Zpívej. - Cože?
Rády poslouchají zpěv.
Hlasitěji!
Bože, ochraňuj mě.
Podívejte. Támhle.
- Vyplašíš ji! - To bude nejlepší!
Umíš mluvit?
Ano.
Jsi překrásná.
- To ty zpíváš? - Ano.
Ty jsi můj plešatý námořník?
- Mohl bych být. - Scrume, vzpamatuj se!
Můj krátký a mizerný život ke mně nebyl příliš štědrý,
ale od teď se bude vyprávět, že Scrum dostal polibek od pravé mořské panny.
Připravte se! Už to začalo!
Zažeňte je! Seberte odvahu!
Nažeňte je ke břehu!
Dejte sítě do vody! Rychle!
Vraťte se zpátky na břeh! Rychle!
Řekl jsem, ať se vrátíte!
Zbabělci! Zpátky do vody!
Na břeh nikdo nepůjde! To vám přísahám!
Jednu jsme chytili!
Zamiloval jsem se.
Odneste raněné! Podívejte se, jestli některá z nich nepřežila.
Pomozte!
Výborně, námořníku.
Viděli jste to všichni? Nehodlám to totiž opakovat.
Zpátky na loď. Pojedeme do chráněné zátoky. Hned.
- Proboha, není to... - Mořská panna.
- Přestaňte s tím šílenstvím. - Nemohu.
Ohlížíte se někdy za stopami v písku, když kráčíte po pláži?
Tohle je podobné, akorát ty stopy jsou přede mnou.
- Ve skutečnosti pouze jedna. - Jsme v Zátoce zpěněných vln, pane.
Musíme si pospíšit.
Půjdeme po svých. Gibbsi, povedete nás.
- Ale co muži, pane? - Ti už jsou mrtví.
- Já slyším něco jiného. - Skutečně?
Neslyším nic než hnízdící racky.
Co slyšíte vy, pane Grovesi?
Hnízdící racky. Nic víc.
Kudy, Gibbsi?
Proboha!
Buď nás povedete, nebo přijdete o hlavu. Je mi jedno, co si zvolíte.
Všichni vpřed!
- Je to na tobě, Sparrow. - Bylo to opravdu nutné?
Bude lepší, když nebudeš vědět, kde přesně kotvím. Jsem opatrný.
To já také.
Nejprve ale chci...
...loď Ponce de Leóna.
- Proč ji neseme s sebou? - Protože slzy nevydrží, musí být čerstvé.
Jakže probíhá ten rituál?
Voda z Pramene a slza mořské panny?
A dva stříbrné kalichy. Jeden se slzou a druhý bez ní.
Takže voda je v obou, ale slza pouze v jednom.
Docela komplikované, že?
V obou má být voda a slza pouze v jednom.
Kdo vypije kalich se slzou, získá všechny roky života toho druhého.
Kolik let?
Tolik let, kolik žil, spolu s roky, které by ho čekaly,
kdyby byl osud milosrdnější.
Knězi.
Pro případ, že nedopadnu dobře,
rád bych řekl, že jsem plně připraven věřit, v co musím,
aby mě přivítali na místě, kam se dostanou všichni dobří lidé.
Máme na to slovo.
- Můžeš konvertovat. - Myslel jsem spíš nějaké základy.
Důstojníku! Nemůže dýchat!
- Má tam vodu. - Potřebuje vzduch.
- Otevřete to. - Utekla by.
- Zabijete ji. - Souhlasím s misionářem.
Vidíte?
Jdeme.
Já jsem to věděl. Tudy cesta nevede.
- Dá se tudy jít, že ano? - Ovšem, ale měli bychom to obejít z východu.
- To bychom sešli z cesty ke kalichům. - Vrátíme se. - Na to nemáme čas.
- Ty jsi chtěla tahat tu mořskou pannu. - Ani vzpoura nepomohla.
- Chodíš jako holka. - To říká ten pravý. - Někdo musí jít.
- Máme se rozdělit? - Nebo tam skočit?
To bych chtěl vidět.
Sparrow půjde.
- Najdi loď a přines kalichy. - Sparrow? Jak víš, že se vrátí?
Ano. Jak víte, že se vrátí?
Nemůžeme mu věřit, otče. Já půjdu.
Ona půjde.
Jak daleko je to k Prameni? Můj čas se krátí.
Asi den cesty na sever podél řeky, až se dostanete k jezírkům.
Odtamtud už je to blízko.
Půjdeš ty.
Věděl jsem, že to takhle dopadne.
Znáte ten pocit, když jste někde vysoko?
Náhlé nutkání skočit?
Tak já ho nemám.
- Potřebuju ty kalichy. - Zastřel mě. Ušetříš mě tak bolesti po pádu.
Půjdeš pro ně a vrátíš se, nebo ji připravím o život.
- Nezabil bys vlastní dceru. - Důstojníku.
Přines ještě šest pistolí, ale nabité nech jen dvě
a neříkej mi, které to jsou.
Můžete si vybrat, pane Sparrowe.
Tahle.
Ne.
Ano.
- Určitě? - Samozřejmě.
Další.
Prosím vás, vždyť nejsou vůbec nabité.
Další.
Když tak toužíš po její smrti, proč ji prostě nenecháš skočit?
Cože?
Když skočíš a zemřeš, dostane šanci ona.
Další?
Poslyš, když skočím, přežiju to?
Panenku.
Ano, přežiješ to.
To je nesmysl! Já skočím!
Mokro. Zase jsem celý mokrý.
Pokračujeme dál na sever k Prameni.
Dobře jsi to zahrál, otče.
Věděl jsi, které jsou nabité, že ano?
Samozřejmě, drahoušku.
- Teď by se nám hodila mapa. - Nebo loď.
Stůj!
Ani se nehni.
Nedovol, aby se dotkla tvé kůže.
Co je špatného na tom, když má stařec koníčka? Co tu tak stojíte? Jděte!
Spát můžete po smrti. Pohyb!
Štěstí nám stále přeje.
Santiago.
Loď slavného kapitána Ponce de Leóna.
Nikdo tu není. No dobrá.
Nesmíme se zastavovat.
Půjdeš po svých.
Nedokážu to.
Pojď, nebo zemřeš.
- Chytni se mě. - Nežádala jsem o pomoc.
Ale potřebuješ ji.
Nemáme náhodou naspěch?
Nezaostávejte.
Počkejte tady!
Tolik krásy.
Musíš být dílo samotného Boha
a ne potomek temných tvorů, kteří nenašli útočiště v Arše.
Tak krásná...
...ale přesto smrtelná.
- Smrtelná? Ne. - Napadla jsi mě.
Ne. Ty jsi jiný.
- Jiný? - A ne? Chráníš druhé.
Tím stáhnutím jsi mě zachránila.
- Vidíte Pramen? - Ne, ale jsme blízko.
- Přiveď tu obludu a zahal jí hlavu. - Má jméno!
Tak nám ho prozraď.
Jmenuje se Syrena.
Ponce de León.
Kdyby 40 pirátů snilo 40 nocí o pokladu,
nevyrovnal by se tomu, co je v téhle místnosti.
Ty.
- Ne. Ty. - Byl jsem tu první.
Co tu hledáš?
Poslal mě Černovous. A ty?
Stříbrné kalichy pro mého krále.
Nepovídej!
Běž zpátky. Musíme tu loď vyvážit, jinak sklouzne dolů.
Tak dobře.
Co kdybysme si oba vybrali přibližně stejně těžkou věc?
Vrať to zpátky!
Nesmíme se ničeho dotýkat!
- A co tohle? - Kalichy.
- Proč dovnitř nenahlédneš jako první? - No dobrá!
- Společně. - Společně.
Kameny.
- Španělé. - Mají náskok.
Podívám se do té mapy. Jestli to je to, čeho se obávám...
Zajímalo by mě, proč ji nevzali.
Nedotýkej se té mapy!
Cestu znají, ale já vím, kde se nejspíš utáboří.
Jacku!
Gibbsi, zrovna jsem se tě chystal dostat z vězení.
- Ukradl jsi mi mapu. - Dobrá, jdeme na to.
Mořské panny.
Opatrně, ta jezírka jsou hluboká.
Jestli uteče, je po všem. Důstojníku.
Podívej se.
Podívej!
Přivázaná tady umřeš. Vyschneš na slunci.
Jsi jen z poloviny ve vodě. To na přežití nestačí,
zato dost na pomalé umírání.
Zamysli se nad tím. Lidé loví a zabíjí váš druh kvůli slzám.
Syreno, nebudeš plakat?
Všichni zemřou, dokonce i ty. Údajně brzy.
Poslouchej.
Poslouchej! Slyšíš křik svých sester?
Copak to neslyšíš? Potřebujeme jen jednu slzu.
- Odporná zrůdo! - Usekněte jí prsty, jeden po druhém.
- Uduste jí! - Vyřežte jí slzy zpoza očí!
Ty nic neřekneš?
Možná změní názor, až vyjde slunce.
Ano, shoří na popel, ale já nemohu čekat na úsvit.
- Možná bychom měli založit oheň. - Ne.
Neodporuj mi, knězi!
- Nebudeš ji mučit! - Potřebujeme jen jednu slzu.
Když to bude třeba, vytrhám jí všechny šupiny jednu po druhé.
Jestli se ti to nelíbí, pomodli se.
Mýlil jsem se. Tvá duše nemůže být spasena.
Vidíte, pánové? Býval mužem víry.
Ta zrůda, jak jsi ji nazval, je stokrát lepší než ty.
Záleží ti na ní?
Jsi do ní zamilovaný.
Nepopírej, co dobře vidím na vlastní oči.
Otázkou zůstává...
...jestli ona miluje tebe.
Proboha, je to tak. Poštěstilo se nám.
Uroň slzu, nebo budeš svědkem smrti tohoto ubožáka.
Syreno, kdyby se ti podařilo uronit slzu, byl bych ti vděčný.
Smutek ano, ale žádná lítost. Prozatím.
- Tvou rukou ne, otče! - Čas a příliv nepočkají. Důstojníku.
Mořské panny jsou tvrdé. Mnohé z nich.
Přivažte ji jako ostatní.
Jeho se zbavte.
- Jsi si tím jistá? - Ano. Jsem žena, stejně jako ona.
Jaký máš plán, Jacku? Spřáhl ses s Barbossou.
Jde o jednu dívku, ženu opačného pohlaví.
Kdy není?
Spíš bych ji měl nazvat slečinkou.
Zachraňuješ slečinku? To je mi ale novina.
Ano, ale jen proto, že jsem jí nejspíš před pár měsíci trochu ublížil.
Ven s tím.
Gibbsi, to je ta žena ze Seville.
Předstíral jsi, že ji miluješ,
- ale potom jsi jí zlomil srdce. - Něco horšího.
Jakoby se ve mně krátce něco...
- ...pohnulo. - Pohnulo?
Pohnulo.
- Máš na mysli city? - Ne tak úplně. Spíš něco jako...
- Dobře, city. Zatraceně! - Přesto jsi ji opustil?
To je ale podlost.
Děkuju.
Krádež je lepší než násilí. Vzhledem k tvému stavu půjdu sám.
Doufám, že nemáš termity.
Vážím si tvého zájmu, Jacku, ale přesto ti budu dělat společnost.
Počkejte tady, nadporučíku. Vyčkejte na signál.
Tamten. To je určitě velitel.
Sleduj, který stan mu patří, protože tam budou.
Ne, počkat. Proboha. To musí být oni.
Tvůj meč divně zapáchá.
Ano, jedem z vnitřností jedovatých žab.
- Stačí škrábnutí a za chvíli je po tobě. - Nemůžeš tím mířit jinam?
Nemám rád žáby.
- Co děláš? - Plánuju únikovou cestu.
Ty to takhle neděláš?
Ano.
Ale někdy jednoduše improvizuju.
Co teď?
Pomalu a klidně odejdeme. Jako bychom sem patřili.
- Mrzí mě to, Syreno. - Philippe, ty žiješ.
- Ano. - Přišel jsi pro mě.
Proč?
Jsi přece jiná, nebo ne?
Nevíš, co je dobrosrdečnost? Soucit?
Slzy lítosti se jen tak nevidí. Na to jsou příliš tvrdé.
Zato slzy radosti... Ty jsou prý ještě účinnější.
Syreno, nemám s tím nic společného. Pusť ji, už ji nepotřebuješ.
Mám ji pustit? Ne.
Pevně ji přivažte. Necháme ji tu.
- Co ta tvá úniková cesta? - Máš možnost improvizovat.
Pokouším se.
Možná se mi podaří uvolnit ruku. Ty máš nůž. Výborně.
Tohle je lepší.
Také by se mi hodila.
Na pomstu. Sladkou a oprávněnou.
- Na pomstu? - No tak, Hectore.
Kdybys chtěl ty kalichy, nezůstal bys na té lodi.
Ukryl ses tam a čekal jsi na Černovouse.
Král George. Korzár. Paruka.
Laciná fraška. Mě neoklameš.
- Tu noc jsi tam nebyl. - Když jsi přišel o Perlu?
Vzal mi ji, nepřišel jsem o ni.
Zaútočili na pobřeží Hispanioly.
Bez provokace, výstrahy, nebo nabídky k vyjednávání.
Zasypali nás palbou z děl.
Mořská hladina pod Perlou se začala vířit.
Nakláněla se a otřásala.
Desky, zábradlí a ráhna začali vrzat.
Takeláž ožila. Samotná loď se postavila proti nám.
Lana obmotávaly posádku jako hadi.
Mně ovinuly nohu, ale měl jsem volné ruce a v nich meč.
Já jsem pánem své lodě, ne Černovous.
Já jsem pánem svého osudu, ne Černovous.
Udělal jsem, co bylo třeba.
Přežil jsem.
Takže tobě nejde o Pramen mládí.
Je mi ukradený král George,
stejně jako hospodské historky o tom, že mi noha zase doroste.
Ale obětoval bych levou ruku za možnost zabít Černovouse.
Pravou ne?
Šikovnější ruku potřebuji, abych mu probodl srdce otráveným mečem.
Postarám se, abys tu možnost dostal.
Vězeň je na útěku.
- Utíká! Za ním! Najděte ho! - Rychle!
Nestřílejte! Chci ho živého!
Považoval jsem to za signál.
- Rychle! Připravte se na přesun! - Nepřítel tu bude každou chvíli.
Ty kalichy mě mrzí, Jacku, ale mám schůzku. Nebudu se tam vracet.
To nebude třeba. Napijeme se?
Napijeme se až u Pramene.
Musíš na mě pokaždé něčím mířit?
- Přinesl jsi kalichy, Sparrowe? - Ano. Hej!
- Koukám, že sis přivedl kamaráda. - Ano, přivedl.
Jednonohý muž je nablízku, že ano?
Ano.
Takže, než ti je dám, mám asi tak dvě podmínky.
Povídej.
Nejprve bych chtěl zpátky svůj kompas. Ne, to je až za druhé.
Nejprve mi přísahej, že neublížíš Angelice.
Takovým jako ty sliby nedávám, Sparrowe.
Ale bez problému přiznám, že jí nikdy nic nehrozilo.
Druhá podmínka, původně první: Vrátíš mi kompas.
Prosím, zasloužím si ho. Víš, jak je těžké chytit tu špinavou svini?
Nemyslím tu velkou, ale tu čtyřnohou.
Děkuji.
Ještě třetí podmínka, pane Vousi. Někdy, ale není to moc často,
se zamýšlím nad svými ohavnými skutky.
Hlavně to, jak zle jsem se choval ke Gibbsovi, mému věrnému důstojníkovi.
- Když už jsi u toho... - Nechal jsem ho ve vězení.
Byl mi ukradený. Stále je. Ale musíš ho nechat jít.
- To je všechno? - Řekl bych, že ano.
Rychle, než ta svině uteče spolu s kalichy.
- Jacku, pokud ti to nebude vadit... - Platí!
Pusť tu svini.
Jestli dovolíte, přidal bych se k vám.
Zavede tě ke svobodě, kamaráde.
Přísahám, že to bylo někde tady.
Nesmíme se zastavovat.
Slepá chodba.
Slepá chodba?
Slepá chodba.
Jacku, začínám mít pocit, že nevíš, kam jdeš.
Říká se, že nezáleží na cíli, ale na cestě samotné.
Kalichy, prosím.
Ustupte.
Jacku.
Opravdu jsi někdy viděl na vlastní oči Pramen mládí?
- Zopakuješ mi tu otázku, prosím? - Důstojníku.
Ne, ne, ne!
Počkejte! Počkejte!
"Aqua de vida."
Pane Scrume, byl byste tak laskav?
Pane?
To je nádhera.
Sparrowe, já ochutnám tu vodu jako první!
Otče!
Jednonohý muž.
Ty jsi ho sem přivedl.
Toho bych byl schopný?
Edwarde Teachi, za zločiny spáchané na širém moři,
z moci svěřené mi Jeho Veličenstvem králem a s pořádnou dávkou
osobního zadostiučinění, vás tímto umisťuji do soudní vazby
a prohlašuji vás za svého vězně.
Jako kapitán jsem skončil, nemám pravdu?
Vaše zločiny zahrnují krom jiného pirátství, vlastizradu
vraždy, nejohavnější způsoby mučení
a brutální krádež staré, křivé, a chlupaté pravé nohy.
Ty se opovažuješ čelit tomuto meči?
Tak daleko od tvé lodě? Ano.
Na zátylku cítím chladný dech osudu,
ale za přítomnosti Boha mě čeká ještě poslední souboj.
Zabijte je!
Vydržte chvilku!
Jen si musím něco vyjasnit.
Takže...
Vy budete bojovat proti nim a oni proti vám jen proto, že on chce zabít jeho?
To postrádá smysl.
Přesně tak.
Ať bojují oni dva, my si oddychneme, napijeme se a budeme je sledovat.
Uzavřeme sázky! Co?
Ano.
- Zabijte je! - Nešetřete je!
Slez ze mě!
Scrume, ty kalichy!
Slzu taky! Pojď za mnou.
Dej mi tu slzu. Buď hodný chlapec.
Jí se bojím víc než tebe.
Dej mi ji! Hodný chlapec.
Kalichy, prosím.
Promiň, Jacku, ale říkala jsem, že potřebuji roky.
Ty tvoje postačí.
Scrume!
Syreno.
Bože, nevezmeš mi ji.
Jestli jsi ji už vzal, tak mi ji vrať.
Vrať mi ji. Vrať mi ji, prosím.
Čekal jsem, že mi osud připraví těžší boj.
Jakmile s tebou skoncuji, ten tvůj úsměv na tváři zmizí.
Ohlédni se, Edwarde Teachi.
Jménem Jeho Veličenstva krále George prohlašuji tuto zem...
Nezapomeňme na jeho statečnost.
Seňorito, ty kalichy, prosím.
Věčný život může zaručit pouze Bůh, ne tahle pohanská voda.
Zničte tento pohanský chrám!
Pramen!
Jste blázen.
Hledáte tu něco, co vám poskytne pouze víra.
Víra? Ta hodně věcí odkrývá, ale také plno věcí zahaluje.
Co to je za čáry?
- To máš za Perlu. - Co jsi to provedl?!
Angelico, ne! Je otrávený!
Nejsem takový blázen, abych se mu postavil bez malé jedovaté výhody.
Jacku!
Přivlastňuji si Černovousovu loď, posádku a tento meč
jako náhradu za mou chybějící nohu!
Jdeme!
Nepromrhej mou slzu.
Vypij to, je v něm slza. Ty vypij ten druhý.
Ne!
Nemůžu zachránit vás oba. Jeden se musí obětovat.
Vezmi si ho, otče. Pro tvou duši.
Kapitáne Teachi, ona umírá. Musíte svoji dceru zachránit.
Tenhle bere život?
- A tenhle se slzou ho dává? - Ano, ale pospěšte si.
Angelico. Zachraň mě, dítě moje.
Ne!
Mám tě ráda, otče.
Počkejte chvilku.
Ve skutečnosti to možná bylo naopak.
V tomhle byla slza a v tom druhém...
Podvodníku! Ďáble!
Otče!
Ty parchante! Jak jsi mohl?!
Tvůj otec tě zachránil. Možná tím spasil svou duši.
Jsi zraněný.
Jen na těle.
Mysl mám pokojnou.
- Díky tobě. - Díky mně?
Ano.
Byl jsem ztracený.
Vítr a proudy...
...prý vracejí člověku víru.
Mně jsi ji vrátila ty.
Philippe, mohu tě zachránit. Stačí, abys mě požádal.
- Hledám jedinou věc. - Co?
Odpuštění.
Nebýt mě, nezajali by tě.
Požádej mě.
Odpustíš mi?
- Nenávidím tě. - Chlapa, co ti zachránil život?
Roky, které mi zbývají, jsem ukradla vlastnímu otci.
Jen jsem mu pomohl udělat to, co by udělal každý otec.
Jsi krutý a surový.
Jedna pistole, jeden výstřel.
- Mám se zabít, než umřu hlady? - Nedá se ti věřit, lásko.
Navíc je to rušná obchodní trasa. Mohla bys vyslat signál nějaké lodi.
Nebo nech kulku, ať se o vše postará.
Jak se mám dostat z pout?
Podařilo se ti to před půl hodinou. Už jen čekáš na správnou chvíli.
Přiznej si to, Jacku. Stále mě miluješ.
Kdyby jsi měla sestru a psa, vybral bych si toho psa.
Vím o pokladu! O truhlici plné klenotů, s jejichž mocí ovládneš vítr a proudy!
- Vymýšlíš si! - Počkej!
Čekám dítě. Tvoje.
- Nevzpomínám si, že bychom... - Byl jsi opilý!
Takhle ožralý jsem nikdy nebyl.
Počkej!
Něco ti chci říct.
Chtěla jsem ti to říct už od našeho prvního setkání.
Povídej.
Miluji tě.
Já tebe taky.
Vždy jsem tě miloval a tak to i zůstane.
Už musím jít.
Jacku!
Ještě jsme neskončili!
Jacku!
Těsně vedle!
Pomsta je má.
Pane.
Byl v podpalubí.
Křižujte proti větru! Zpátky do práce, všiváci!
Koruna mi dobře posloužila, ale nyní při Bozích moře a oblohy,
nastavte kurz směrem k Tortuze!
- Gibbsi, ty prašivý mořský vlku. Přežil jsi. - Ano!
Věřím, že se nám spolu podařilo něco získat.
Jen se podívej.
Kompas mě zavedl přímo k ní.
Nestřežili ji Černovousovi muži?
Použil jsem stejný trik jako v Nové Guinei.
Byla by škoda nechat tam celou flotilu.
Nepochybně.
- Nesnáším toho opičáka! - Napadá tě, jak ji dostaneme ven?
Potřebujeme kuši, přesýpací hodiny, tři kozy,
jeden z nás musí hrát na trubku a ten druhý musí dělat tohle...
- Znám chlapa, co má kozu. - Dobře, já můžu dělat tohle...
Jacku, musím se tě na něco zeptat.
Měl jsi kalichy, vodu i slzu. Možná bys mohl žít věčně.
Pramen tě prověří, Gibbsi.
Je lepší nevědět, kdy přijde tvá poslední chvíle.
Každým kouskem svého těla si musíš uvědomovat záhadu celého světa.
A kdo říká, že nebudu žít věčně?
Jako objevitel Pramene mládí.
O tom nerozhoduji já, Gibbsi, ale můj pirátský život.
Nemám pravdu?
Přeložil Hogwarts
www.Titulky.com